Poglej tja!
Kako velika ladja. -Ko bi le naša bila tako lepa.
Tako vesela bi bila, če bi bila naša taka ...
Zakaj? Ker je videti bolje?
Ta ladja je prestala že številna neurja.
Ni najlepša, po nečem pa vendarle prekaša njihovo.
Po čem? Gnilobi in podganah?
Se otroka kaj učita, ljubi? -Ne vem še.
Dobro. Sedita.
Čas je, da vama povem zgodbo
o Aladinu, princesi in svetilki.
Kaj je posebnega na svetilki? -Čarobna je.
Mar ne bi zapel? -Bolje je, če zapoješ.
Brez petja. Dolg dan je bil.
Obstaja nek kraj, leži daleč stran,
tam ne vedo, kaj sta dež in grom.
Tam kultur prav zares in jezikov je zmes.
Prava zmeda, je pa vendarle dom.
Kadar vzhodnik pihlja in se sonce spusti
in je pesek v uri že proč,
pridita, čas je že, da preproge vzlete
v čarobno arabsko noč.
ALADIN
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Prek ulic in trgov očaran hitiš,
mimo stojnic kot iz sna.
Vonjev vseh ne spoznaš, ko počez barantaš
za plet iz žametnega blaga.
In glasba, ki igra, ko pograbi te sla
in brez dna tvoje sreče moč.
Ritem te zbudi in takoj te uroči
še ena arabska noč.
Arabske noči, nič drugačne od dni.
Saj prav vsako noč je vroče na moč,
da ogreje ljudi.
Arabske noči, kjer so sanje doma.
Tu pesek in čar sta največji dar,
skrivnosti ni dna.
Pot zavita te vodi k neznani usodi,
ne veš, ne kako in ne kam.
Drznost obrodi sad in razkrije zaklad
tu prihodnost si spleteš kar sam.
Sem lahko vstopi le tisti,
čigar vrednost leži globoko v njem samem.
Neobdelan diamant.
Arabske noči, nič drugačne od dni.
Zbude te na mah, jemaje ti dah,
nič ni, kar se zdi.
Poišči mi neobdelan diamant.
Arabske noči, zgoraj zvezdno nebo.
Kak tepec nalit se zvrne na rit
s sipine na dno.
Kako je ime vaši opici? -Abu.
Čedno opico imate. -Vi pa čedno ogrlico.
Od kod Abu prihaja? -On ...
Tole pripada meni.
Lep dan želim.
No, prav.
Abu.
Kaj si nabral?
Pridna opica.
Kar nehaj, Aladin. Nočem tvoje ukradene robe.
Ničesar nisem ukradel. To je družinska dediščina ...
Za to dobiš mošnjo datljev. -Zula, vredna je vsaj tri mošnje.
Vzemi mošnjo in se poberi.
Poberi se, nadloga.
Izvoli.
Pridite bliže!
Sveže ribe! Mi jih ujamemo, vi jih kupite!
Dateljni in pistacije!
Pozdravljena.
Sta lačna?
Izvolita malo kruha.
Kradeš mojemu bratu. -Kradem? Ne ...
Plačaj, drugače vzamem zapestnico. -Nimam denarja.
Pustite me! -Ne!
Počasi, Džamal! -Kalil odide s stojnice
in ona ukrade kruh!
Otroka sta bila lačna! -Daj mi minutko.
Ne vtikaj se v to!
Imaš kaj denarja? -Ne. -Prav.
Zaupaj mi.
Izvoli. To si hotel, kajne? -Hvala.
In še jabolko za opravičilo. -Lepo.
Ne bom odšla brez zapestnice! -Misliš tole?
Pridi.
Aladin! Tatica z Aladinom! -Sva v težavah?
Samo če te ujamejo. -Aladin!
Po tisti ulici. Opica pozna pot.
Abu. -Straža!
V redu boš. -Kradla sta mi!
Tamle! -Hej, ti!
Iščeš tole, Džamal? -Aladin, ti nepridiprav!
Zdaj moram prebiti se brž na prosto,
zbežati mečem s poti.
Kradem to, za kar denarja ni. Torej vse.
Bežim stran od stražarjev, tvegam vse za manj kot drobiž.
Tem tipom ni mar, da reven sem kot miš.
Gnida! Zmene!
Lopov! -Umaknite se!
Tole vam ne rata.
Zmeljimo ga! -Zadnja vrata!
Saj razumem, no. Dejstva kažejo,
da prijatelji mi manjkajo.
Aladinu misel je edina, ... -Dame.
... da z zločinom bo prehranil se.
Starše bi krivila, pa jih nima.
Krasti moram za preživetje, ko utegnem, vam povem prav vse.
Veš, obstajajo stopnice. -Ampak kje je potem zabava?
Bežim daleč od sabelj, bežim, kolikor gre.
Naslednjič bom moral zamaskirati se.
Bežim daleč od smrti, skok sem in skok tja.
Bom šel kar za blok, velja?
Stoj, tat! -Vandal!
Abu! -Škandal!
Kaj vas vendar tare?
Meni zdi se fant od fare.
Hrana draga je, krasti moram jo.
Brez zamere, ne? -Ne!
Ne, ne!
Štejem do tri.
Skočila bova.
Zakaj ponavljaš za mano? Primi drog.
Naprej! -Tja!
Ena, dva, tri!
Oprosti!
Ne zmorem.
Ustavite ga!
Poglej me.
Uspelo ti bo.
Prav.
Lepo opravljeno. -Hvala.
Bežim, kolikor morem, bežim, da nisem plen.
En trik pred polomijo, zlahka zbežim, čeprav hitijo.
Tako, na vse ali nič, poletel bom kakor ptič,
samo skočim in sem!
Ojej.
Pridi. Poznam skrivališče.
Prihaja gospodar.
Prinašaš mi neobdelane, nikoli diamantov.
Odpeljite jih.
Moj vezir, morda ta neobdelan diamant ne obstaja.
Tam zunaj je. -Toda že mesece ga iščemo!
Ne razumem, kaj je v tisti jami takega,
da bi pomagalo tako mogočnemu človeku.
Saj ste že drugi za sultanom!
Drugi!
Nekdo je v škripcih. -Misliš, da je drugo mesto dovolj?
Seveda.
Niste bili rojeni za sultana. -Nepremišljeno.
Veš, kaj sem moral početi, da sem dobil svojo moč?
Kaj vse sem žrtvoval, koga vse sem ubil?
Pet let v širabadski ječi?
Kdor me bo podcenjeval, bo plačal!
Drugo mesto ni in nikoli ne bo dovolj,
zato potrebujem svetilko, tebe pa ne!
Pridi.
Kje sva? -Boš videla.
Ježeš. Slučajno živiš tukaj?
Samo midva z Abujem.
Dobrodošla v moj skromni ...
Boš videla.
Pravi čarodej si. -Hvala.
Abu, ne! Pomagaj!
Ne morem verjeti. -Česa?
Da nama je uspelo. Da sem ...
Da sva še živa. Po begu ...
Abu, čaj?
Boš čaj? -Hvala.
In hvala, da si mi pomagal zbežati.
Aladin, kajne?
Malenkost, ... -Jaz sem Dalija.
Dalija? Iz palače.
Kako si vedel?
Samo nekdo iz palače si lahko privošči takšno zapestnico.
In ta svila je uvožena. Iz ladij gre naravnost v palačo.
Ampak ne dobijo je služabniki. Vsaj ne vsi.
Potemtakem si princesina služkinja.
Impresivno. -Misliš, da je to impresivno?
Oglej si mesto iz tam zgoraj.
Agrabah. Tako je lep.
Več bi morala hoditi ven. -To reci tudi princesi.
Že leta je nihče ni videl. -Ne dovolijo ji.
Odkar so mojo ... kraljico ubili,
se sultan boji zanjo, zato je zaprta v palači.
Od takrat naprej se vsi bojijo.
Ampak Agrabahčani niso imeli nič s tem.
Radi so jo imeli. -Res so jo.
Je to tvoje? -Izposojeno je.
Moja mama me je naučila to pesem. -Moja tudi.
To je moj edini spomin nanjo. -Kaj pa oče?
V otroštvu sem ju izgubil. Od takrat se preživljam sam.
V redu je. Samo ... -Kaj?
Žalostno je, da je opica tvoja edina starševska figura.
Saj se znajdeva.
Vsak dan upam, da bo vse drugače, a nikoli ni.
Včasih se mi zdi, da sem ... -Ujet.
Kot da ne moreš uteči temu, v kar si bil rojen.
Ja.
Dobrodošli, princ Anders! -Moram nazaj v palačo.
Zdajle?
Umaknite se princu Andersu!
Samo še en princ je prišel dvorit princesi.
Ja. Moram k njej, da jo pripravim.
Imaš mojo zapestnico? -Jasno.
Gotovo sem jo dal sem.
Nekam. Abu, si jo ti vzel?
Bila je mamina.
Ja, čudovita je ... -Tat si.
Ne! No, ja, ampak ... -Kako sem lahkoverna!
Čakaj! Čakaj!
Ni tako! -S poti!
Ne, pazi!
Gnida, poberi se! -Komu praviš gnida?
Ali mi odgovarjaš?
Rodil si se ničvreden in tak boš umrl.
In samo tvojim ušem bo žal zate.
Pridi, Abu.
Pojdiva domov.
"Gnida sitna".
Psovkam ni dna.
Ko bi le spoznali.
Siromak sem vendar. Jim ni mar?
Ko bi le lahko razkril
svoj dar.
Abu.
So trenutki, ko kradeva, in trenutki, ko ne.
Tole si zamočil.
Dobrodošli, princ Anders. Upam, da ste prijetno potovali.
Princ Anders, to je moja hči.
Princesa Jasmina.
Zakaj mi nihče ni povedal za vašo lepoto?
Tudi vaše ni nihče omenjal. -Hvala.
Tako pravijo tudi v Skanlandiji, kajne?
Zelo zabavno.
Mar res? -Ja.
Imava isti naslov, a vsakega drugače opisujejo.
Jasmina.
Kaj je to? Ne povejte mi.
Mačka s progami!
Všeč si mu. -Vem.
V Skanlandiji me mačke obožujejo. Pridi, muc, muc.
Moj sultan, naši sovragi se dan za dnem krepijo,
vi pa vaši hčeri dovolite, da odslovi princa Andersa,
možnega vojaškega zaveznika. -Kateri sovragi?
Širabad se krepi. -Saj so naši zavezniki.
So bili. -Povlekli bi nas v vojno ...
In vi bi pustili kraljestvo propasti zaradi čustev!
Džafar!
Spomnite se svojega položaja.
Oprostite mi.
Oprostite mi, moj sultan. Šel sem predaleč.
Toda ...
Če še enkrat premislite,
boste spoznali,
da je napad na Širabad prava poteza.
Napad na Širabad je ...
Napad na Širabad?
Zakaj bi napadli materino kraljestvo?
Nikoli ga ne bi.
Toda skanlandijski zavezniki bi izboljšali naš položaj.
Ja, če daš princu Andersu priložnost.
Kot vladarju? Še Raža bi bolje vladal.
Ne mlajšam se.
Najti ti moramo moža in zmanjkuje nam kraljestev.
Kateri tuji princ bi skrbel za naše ljudstvo toliko kot jaz?
Lahko bi vodila ... -Ljubica, ne moreš biti sultanka.
To se v zgodovini našega kraljestva še ni zgodilo.
Že vse življenje se pripravljam na to.
Prebrala sem ... -Knjige? Branje vam ne da izkušenj.
Neizkušenost je nevarna. Nenadzorovani ljudje se bodo uprli.
Nezastražene meje bodo napadene.
Džafar ima prav.
Nekega dne
boš razumela.
Odidi.
Življenje vam bo bolj naklonjeno,
ko boste sprejeli te običaje in spoznali,
da je bolje, da vas gledajo, ne poslušajo.
Val za menoj briše vsako sled,
plima me potegne v globine.
Zlomljena ostala sem brez besed,
moj glas prek neurja ne šine.
Posušim oči, ne morem se predati,
kadarkoli mi ukažejo se le vdati.
V molk ne padem, čeprav bi me utišali radi,
izjema v tej plejadi.
Vem samo, da ne bom več molčala.
Odprite vrata!
Čudovito!
Veš, kaj moraš storiti, Abu.
Dol z mene, umazana afna.
Izgini stran!
Zaprite vrata! -Umazana afna!
Poulični tat.
"Spomnite se svojega položaja, Džafar."
Spomnite se svojega položaja. -Če slišim to še enkrat ...
Oprostite, gospodar.
Še ena neznatna žalitev tega ozkogledega tepca.
On vidi mesto, kjer jaz vidim cesarstvo. -Kakšna vizija.
Ko bom enkrat držal svetilko,
bom sedel na njegov prestol. -Tat v palači!
Tat v palači? -To sem rekel.
Kaj si videl, Iago? -Neobdelan diamant.
Kaj sem vam rekel? Večje kroge!
Kdo je prebrisan dečko?
Dalija, gotovo lahko kaj ukrenem.
Čeden princ vas hoče oženiti. Le kdaj bo življenje lažje?
Saj se bi rada poročila, samo ... -Radi bi bili sultanka.
Zakaj? -Saj se spomniš, ko je mama govorila,
da smo srečni toliko kot najmanj srečen podanik?
Če bi videla, kar sem jaz videla danes, bi se razjokala.
Hotela bi tudi, da ste varni.
In čisti. Pripravila bom kopel.
Džafarjevi stražarji so na vsakem vogalu.
Kmalu jih bo poslal napadat naše sosede. Za kaj?
Lahko pomagam. Vem, da lahko.
Rojena sem bila za več kot zgolj za poroko z nesposobnim princem.
Če hočete nesposobnega princa, obstajajo še dosti hujši.
Visok je in postaven. Res je nekoliko omejen,
ampak saj gre samo za poroko. Ni vam treba govoriti z njim.
Toda raje bi vzeli tistega fanta s trga.
Vam lahko pomagam?
Boš čaj? -Ti!
Kaj počneš tukaj? Pridi noter!
Prišel sem ti vrnit zapestnico. -Kje je?
Na tvojem zapestju.
Ni slabo! Sobo je lepo opremila.
Kako si prišel mimo straže? -To je bil izziv.
Ampak sem se znašel.
Dokler princese ni, bi šla ven na sprehod?
Poklepetala? -Neverjeten si.
Ne moreš vdreti v palačo in hoditi po njej, kot da je tvoja.
Če nimaš ničesar, se moraš delati, kot da imaš vse.
Kaj praviš? Našel sem zapestnico.
Ukradel si jo. -Opica jo je.
Tvoja opica je. -Še vedno je samo opica.
Kdo je naročil čaj?
Jaz!
Za vas, princesa Jasmina.
Vaše visočanstvo!
Kaj vam je?
Jaz sem princesa?
Ja!
Lepo je biti jaz z vsemi mojimi palačami
in kupi zlatih reči
in oblekami za vsako uro dneva.
Moram očistiti mačka.
Ne hodi veliko ven.
Sem opazil.
Se nisi šel skopat?
Strežnica, maček se ne bo očistil sam!
Se mačke ne čistijo same?
Oditi moraš. -Prav. Jutri zvečer se vrnem.
Kaj? Ne moreš ... -Na vrtu poleg vodnjaka.
Ko bo luna nad minaretom.
Tole ti bom vrnil.
Obljubim.
Si moreš misliti, Abu? Najbolje zastraženi kraj v Agrabahu ...
Dober večer. -Večer.
Večer.
Za mano sta stražarja.
Živjo, fanta.
Kje sem? -V svetu težav, poba.
Ali gre za zapestnico?
Nisem je ukradel. Služkinja ...
Zakaj je služkinja nosila kraljičino zapestnico?
Kraljica? Ne, rekla je, da je pripadala njeni ... -Materi.
Vsaj nekaj je povedala po resnici. -Tisto je bila princesa?
Govoril sem s ... -Igračkala se je s tabo.
Spoznavanje običajnežev jo zabava.
Si mislil, da si ji všeč?
Kako ti pravijo? -Aladin.
Aladin.
Ljudje najine sorte morajo ostati realisti ... -Najine?
Nekoč sem bil kot ti.
Navaden tat.
A razmišljal sem širše. Če ukradeš jabolko, si tat.
Če ukradeš kraljestvo, si državnik.
Le šibki se zadovoljijo s tem.
Ali si najvplivnejši mož v sobi ali pa si niče.
Naletel si na priložnost.
Lahko te napravim bogatega. Toliko, da boš očaral princeso.
Toda vse ima svojo ceno.
Kaj moram storiti?
Nedaleč stran leži jama in v njej preprosta oljna svetilka.
Prinesi mi jo in dobil boš bogastvo.
Princesi ne pomeniš nič, a to lahko spremeniš.
Tvoje življenje se pričenja zdaj, Aladin.
Še čakate?
Ne, ne ...
Prišla sem ...
Obljubil je.
Zgoraj bom, če me boste potrebovali.
Lahko noč, Dalija.
Jama čudes.
Ko boš vstopil, boš videl bajna bogastva.
Zlato, diamante in svetilko.
Prinesi mi jo in dobiš denar in svobodo.
Toda ne jemlji drugega zaklada, naj te še tako zamami.
In še kako te bo zamamil.
Sem lahko vstopi le tisti,
čigar vrednost leži globoko v njem.
Neobdelan diamant.
Pomni! Ne jemlji drugega kot svetilke.
Abu, ne dotikaj se.
Abu.
To je čarobna preproga. Res obstajajo.
Pozdravljena.
Poglejmo, kako ti lahko pomagamo.
Ni za kaj.
Abu, tace stran.
Abu, ne! -Dotaknil si se prepovedanega zaklada!
Nikoli več ne boš ugledal luči dneva!
Preproga!
Abu, skoči!
Mi boš pomagal? -Najprej svetilka.
Najprej pomagaj. -Nimava veliko časa.
Daj mi svetilko.
Pomagaj! -Nič več na drugem mestu, gospodar.
Daj roko!
Bo noga v redu?
Ne, ne!
Dol z mene, opica!
Stojte!
Umazana afna! Drugo mesto!
Živa sva ... se mi zdi.
Hvala, preproga.
Abu.
Kako si ...? Prebrisan opičjak.
Zdaj potrebujemo samo še izhod.
Preproga, ali poznaš pot ven?
Svetilka?
Kaj je to?
O, veliki, ki me kličeš, o, strašni, ki velevaš mi,
dajem ti zavezo, da izpolnim želje tri.
Rekel sem: "O, veliki ..."
Mali, kje je tvoj šef Daj, pomagaj mi.
Če bi hotel govoriti sam s sabo, bi ostal v svetilki.
Halo?
Ali ... -Pričaj po moško.
Ali govorim z dimnim modrim velikanom?
Ne! Nisem noben velikan.
Jaz sem duhec. Razlika je.
Velikani niso resnični. Kje je tvoj šef?
Moj šef? -Mali, tole je že rutina zame.
Vedno se najde nek tip, ki je koga prevaral ali fental ...
Saj razumeš. Kje je ta tip? -Poznam ga.
Zunaj je.
Samo midva sva tu spodaj.
In opica.
To je tvoja stvar, ampak morala se bova pogovoriti o afni.
Luškan si. Ti si torej podrgnil svetilko.
Prav. Dovoliš, da se malo pretegnem?
Ti sprašuješ mene? -Ti si moj gospodar.
Jaz sem tvoj gospodar?
Videti si, kot da bi ti moral biti moj gospodar.
Ampak to ne gre tako. -Koliko časa si že ujet tu notri?
Ene tisoč let. -Tisoč let?
"Tisoč let?" Poba, a te čisto vse preseneti?
Res ne veš, kdo sem? Duhec? Želje? Svetilka?
Se ti ne svita?
To je pa prvič.
Opica!
Ne skrbi, v redu je.
Ali Baba je imel drhal, Šeherezada pa pripovedi vse.
Ampak gospodar, kot boš spoznal, njuni čari ne presežejo me!
Car sem.
Ni dovolj, kaj?
Samo hec. Glej to.
Gremo!
Na glas!
Pazi to!
Dobil si me! Zdaj pa poglej, kako se stvari streže!
Ali Baba je imel drhal, Šeherezada pa pripovedi vse.
Ampak gospodar, kot boš spoznal, njuni čari ne presežejo me!
Zdaj moč iz kota maha ti, imaš arzenal za težki boj.
Imaš vsega svašta, ni, da ni, zdrgni lampo in pridem takoj.
In rečem:
Gospod ... Kdo si že? Pozabi, kaj rad danes bi?
Le počakaj, meni dobiš takoj, sem prijatelj, ki mu para ni.
Življenje lahko je raj. Dam ti, kar ti srce poželi.
Kaj bi vendar rad? Šepni zdaj! Sem prijatelj, ki mu para ni!
Smo vsi ti na uslugo. Ti si šef pa kralj pa šah.
In kar želiš, ti dam, dobiš, ti mogoče tekne baklava?
Tu imaš en kup oblek, kar daj, izberi si.
Ni problem, vse znam, vse vem. Sem prijatelj, ki mu para ni.
Prihaja vrhunec! Pazi!
Prihaja vrhunec!
Zmore to še kdo?
Zmoreš to tudi ti?
Lahko narediš, da kaj
iz klobuka zleti?
A zmore kdo:
Jaz sem duhec iz svetilke. Petje, rap, ples so všeč mi zares.
Ne bulji vame kot v zaklad. Po božje ti izpolnim vse.
Si vedel, da imam svoj doktorat, da potešim vse tvoje sle?
Veš, res hočem biti v pomoč, zato reci - kaj si želiš?
Gotovo imaš seznam dolg kot noč, samo svetilko podrgni, pa dobiš.
Gospod ... -Aladin. -Ja! Zaželi si želje tri.
Pomagal bom, moj majordom,
sem prijatelj, ki mu ni, sem prijatelj, ki mu ni,
sem prijatelj,
ki mu
para
ni!
Sem prijatelj, ki mu para ni!
Lahko ploskaš.
Ne, prosim!
Lahko se mi zahvališ zunaj. Na soncu. Ko si boš zaželel ven.
Kako torej deluje?
Hecaš se, ne?
Cela pesem so bila navodila!
Kaže, da ne znaš plesati in poslušati hkrati.
Nekaj osnov. Prvo: podrgni svetilko.
Drugo: reci, kaj hočeš. Tretje: tretje ne obstaja.
Mala mal'ca. Imaš 3 želje.
Podrgneš svetilko in rečeš: "Želim si". Bo šlo?
Mislim, da. -Še pravila.
Ne moreš si želeti več želja.
Ne znam sčarati ljubezni ali priklicati ljudi od mrtvih.
Kar povej, če česa ne boš razumel.
Hecam se. Ne prekinjaj me.
Običajno tega ne razlagam, ker običajno tip ve, kaj hoče,
v glavnem kupe denarja in moč!
Prosim, ne delaj te napake. Ni ga denarja in moči na svetu,
ki bi te zadovoljila. Prav?
Kaj želiš najprej? -No ...
Razmisliti moram. Zakaj so samo tri želje?
Ne vem! Koga briga?
Ne veš? Mislil sem, da vse veš.
To je zato, ker ne poslušaš.
Nisem vseveden, sem samo vsemogočen.
Najmočnejše bitje v vesolju.
Kar ne vem, lahko izvem. Zunaj na soncu.
Zakaj mi delaš probleme? Vem, da ne vidiš, ampak bled sem.
Tole je nebesno modra. Običajno sem temnomoder.
Daj nam kaj sončka! -Prav, duhec.
Želim si, da nas spraviš iz jame.
O, ja! Izrekel je prvo željo!
Hvala, ker ste izbrali Kroj, Kamele in Karavane.
Ne pozabite napitnine za duhca.
Drži se, mali!
Stari, poglej ta svet! Tako velik je!
V svetilki je samo medenina.
Čakaj ... je to baker? Ne, medenina.
To je problem življenja kot duhec. Imaš vesoljne moči,
ampak droben življenjski prostor. -Je to čarovnija?
Ali si samo ti čarovnija? -Vse je vključeno v paket.
Me lahko opozoriš, preden to storiš? -Navadil se boš.
Si moram vse zaželeti tukaj?
Če te odpeljem v Agrabah, ne bodo ljudje ...
Ne, čisto normalen sem lahko.
Ja, čisto normalen.
Še si moder.
Je čop res potreben? -To je pikica na i.
Prav.
Torej ...
Kaj si boš zaželel? -Nisem razmišljal o tem.
Res nisi te sorte tip.
Kaj bi si ti zaželel?
Nihče me še ni tega vprašal.
Preprosto. Želel bi si biti svoboden.
Ne da bi moral reči: "Vam lahko pomagam?"
"Kaj bi radi?" "Dobrodošli v svetilko. Kaj boste?"
Svoboda. Želim si biti človek.
Zakaj se ne osvobodiš?
Preproga! Si ga slišala? Zakaj se ne osvobodim?
Duhec postane svoboden le tako, da si njegov gospodar
zaželi njegove svobode.
In to se je nazadnje zgodilo 4. nikolija.
To bom storil. Saj imam tri, kajne?
Pravzaprav samo še dve. Z eno smo prišli ven iz jame.
Ali sem res? Ali si ti? Ne bi moral podrgniti svetilke?
Prav, dečko. Prevrtiva nazaj.
Prav, duhec ...
Finta z opico. Tega pa še nisem videl.
Imel te bom na očeh. -S tretjo željo te lahko osvobodim.
Z željami je tako:
več kot imaš, več hočeš.
To nisem jaz.
Bomo videli. -Nekaj je ...
Ta ksiht pa poznam. Kdo je ona?
Kdo je punca? -Princesa je.
Mar niso vse? S svojo drago ravnaj kot s kraljico.
Ne, res je princesa. -Ne morem je prisiliti, da te ljubi ...
Ne, ujela sva se že. -Sta se res?
Pametna je, prijazna in tako lepa.
Ampak poročiti se mora s ...
A lahko narediš princa? -Tak stavek je zelo dvoumen.
Lahko samo naredim princa.
Ne. -S tem tipom bi hodil naokrog do konca življenja.
Ste videli mojo palačo?
Bodi točen. Finta je v podrobnostih.
Čeprav ne razumem. Če te že ima rada, zakaj bi se spremenil?
Poročiti se mora s princem. -Domov hočem!
To bi šlo.
Uradna želja, za tiste, ki štejemo,
torej jaz.
Duhec, želim si ... -Svetilka.
Oprosti.
V redu. Duhec? -Da slišimo.
Želim si, da bi postal princ.
Daj mi prostor.
Polepšal te bom.
Duhec?
Malce vrtoglavice, drugače pa bolje, ne?
Mislim, da se privajam.
Princ ...
Tale geto stil ne bo deloval.
Kaj pa zimzeleno? -Kaj je zimzeleno?
Ne! Chartreuse.
Linije so napačne, barva se ne sklada s poltjo,
oblika je čudna ... -Klobuk je ogromen.
Ne, to pa ni.
Dajmo, duhec! Nekaj novega! Zlato!
Ne! -Predaleč sva šla. -Duhec, nisi v formi.
Mora biti nevtralno za puščavo. Slonovina, bež, kost, Albion.
Malo je težka.
Čakaj!
In množica znori!
Duhec! Duhec zažiga!
Duhec zažiga, družba!
Umiri se, duhec! Naj me nekdo ohladi!
Pogasite me! Počil bom!
Nazaj sem!
Kaj praviš?
Všeč mi je. -Seveda. Saj sem jo jaz naredil.
Mislim, da sem to jaz. -V bistvu sem to jaz.
Jaz sem opravil večino dela.
Me ne bo nihče prepoznal? -Ne.
Tako moja čarovnija deluje. Ljudje vidijo, kar jim rečeš.
Dobro. Kdo sem? -Kdo ...?
Princ ... Ali.
Iz ...?
Albabva? -Ne. Ababva.
Je to pravi kraj? -Ja, vsi ga poznajo.
Še brošurica obstaja. Vroče poleti, znosno jeseni.
Boš prebral po poti. -Kako bova prišla tja?
Ne moreš jahati afne. Glej ga, odplesal bo stran.
Kar počasi, Abu.
Osel. Premajhen.
Ne. -Preveč očitno.
Potrebujeva nekaj robustnega.
Kar mirno, Abu, samo za minutko bo.
Princ Ali iz Ababve.
In še tvoje spremstvo. -Kaj?
Kaj se dogaja? Duhec?
Sprostite pot!
Prišel je princ Ali!
Recite: "Hej, princ Ali!"
Sprostite pot, tu spremstvo gre.
Hej, ti! S poti! Plemič prišel je!
Vkup, vidi naj ga vsak!
Pozor, bliža se! Kar živahno, bobnajte!
Res je pravi korenjak!
Princ Ali, takega ni, Ali Ababva!
Lepa manira ni ovira, pokleknite vsi!
Kar mirno, ni tak bavbav,
pripravite raje pozdrav,
s toplim sprejemom nič narobe ni.
Princ Ali, zdrave rasti, Ali Ababva!
Res močan, hodi vam v bran, brez skrbi!
Vojske v prah spremeni, vsak zlobnež se ga boji.
Kdo zločince spodi? Princ Ali!
Fantje! -Vseh teh zlatih kamel ima kupe.
In še dame! -Tisoč pavov, drugačen je vsak.
Kar tiče sesalcev se čudnih ...
Zapojte!
Ima cel vrt, nič ni škrt, ima prav pravcat zverinjak.
Princ Ali, lepšega ni, Ali Ababva!
Ta obraz! Kakšen stas! Lep je za tri!
Cukrček!
Le pojdi ven v beli dan, nastavi svoj pajčolan
in naglej se, ker prišel je princ Ali.
Ima več kot sto perzijskih opic ...
Glej te afne! Te krasne afne!
... zastonj je, da vidimo jih.
Res je darežljiv!
Ima vse te služabnike, strežbo.
Radi delajo zanj, vso noč in dan, hvalijo ga!
Storijo prav vse, kar jim veli princ Ali!
Princ Ali!
Princ A...
Vas čakamo!
Ne končamo, dokler ne dovolite!
Saj zmorete!
To!
Princ Ali, boljšega ni, Ali Ababva!
Menda vaša princesa je huda! Kje pa tiči?
In tako, dragi ljudje, se odločil priti je sem
s slonov trumo in stotimi lamami,
medvedi in levi, muzikanti pravimi.
Gručo fakirjev, pekov, oštirjev, in ptičev, ki glas jim doni!
Prišel je
naš princ Ali!
Kdo so to? -Sprosti se.
Kaj traja tako dolgo?
Prihaja.
Kaj počneš? Daj roke dol. -Kažem jo.
Daj roke dol. -Veseli me, da vam izrekam dobrodošlico.
Princ Ali.
Kako si pa to polomil? -Ne vem, odpadlo je.
Veseli te, da si ga spoznal.
Prav tako veseli mene, vaše visočanstvo.
Videti ste zelo spokojni. -To je priklon, ne poklon.
Vstani. -Ne poznam Ababve.
Na severu je. -Na jugu je.
Imamo sever in jug.
Če greste ... -Tam okoli jo lahko najdete.
Če pogledate ... -Ne pomagaj mi.
Svet se hitro spreminja, Džafar.
Zdi se, da vsak dan nastane nova država.
Ne dotikaj se me.
No ... ja.
Res ste modri. -Povej mu, da imava darila.
Saj res! Imava darila!
Si jih ti organiziral?
Tako! Prihajajo darila!
Imamo dišave, zlate kamele
in drobne žličke.
Žličke. -Kako jih naredijo tako majhne?
Imamo marmelade! -Marmelade?
Ja!
Batatne marmelade, figove ... -Batatne!
Slastne eksotične marmelade brez pešk.
Nehaj z marmeladami. -Kaj? -Imamo dragulje.
Dragulje tudi imamo! In ... tisto!
Skrito je, da je bolj napeto.
Kolo je?
Zelo je drago. -In kaj hočete kupiti s tem?
Vas!
Ne, ne! Trenutek z vami!
Namigujete, da sem naprodaj? -Seveda ...
Ne! Seveda ne!
V svetilki je hladno in temno.
Ampak zdajle bi raje bil v njej.
Oprostite, moram po kruh.
Za marmelade. -Nisem mislil tega!
Odlično vam je šlo. -Nisem mislil tega.
Samo pusti jo. Nisi se izkazal.
Lahko boste še govorili z njo.
Pridružite se nam na praznovanju naše žetve.
Seveda, vaša mirnost.
Prišli bomo. -Mojstrsko.
Že 10.000 let me ni bilo tako sram.
Ne skrbi, nisi še zavozil. Obnašaj se, kot bi se na zabavi.
Nisem še bil na zabavi. -Kaj? -Kaj?
Potem pa izgini nazaj v sobo. Ne boš mi pokvaril noči.
Princ Ali.
Smem govoriti z vami na samem?
To ni stvar vašega sluge.
Tamle se bom brigal zase.
Vem, kdo ste.
Res?
Ja. Ste zelo prizadevni. Kot jaz.
Nisva se še spoznala. -Džafar.
Sultanov vezir.
Lahko vam pomagam dobiti, kar hočete.
Bom premislil. Princese nočem pustiti čakati.
Mogoče nisem bil dovolj jasen.
Ta ponudba ne bo veljala dolgo.
Princ Ali ... -Pardon.
Princ Ali, kličejo vas.
To je verjetno "tip". -Res je.
Tamle je ona. To je tvoja priložnost.
Ogromno ljudi je. Ne vem, če bo šlo-
V redu boš. Lahko bo.
Poglej njeno strežnico.
Po pijačo gre. Tudi jaz sem malo žejen.
Ne, ne zapuščaj me. Spregledali me bodo.
Ne bodo. Samo tja moraš iti. -In govoriti.
Poslušaj. Živim v svetilki.
To je zabava. Ne uniči mi tega. Prav?
Obožujem zabave. Pojdi k njej.
Naj bo.
Princesa Jasmina! -Vi! Še ste tukaj.
Ja!
Kaj počneš?
Kaj se pa greš?
Samo preverjam temperaturo vode. -Zakaj nisi tam?
Kako naj tekmujem z njim? Glej ga! Tako princast je.
Moraš se zavedati, kaj vse ji lahko daš.
Kaj ji lahko dam? Znanje o zmikanju hrane?
Kako skakati po stavbah? Princ Ali ima dragulje ...
Nehaj.
Na zunaj sem te spremenil v princa.
Notranjosti pa nisem spremenil.
Princ Ali te je spravil do vrat. Toda Aladin jih mora odpreti.
Vidiš? Sultanu sem všeč. -Mogoče te bo oženil.
Glej, še en princ, ki se bolj zanima za očka.
Ne, mislim, da je ta drugačen.
In njegov prijatelj je krasen. Prosim, ujemita se.
In princ Ali? -Glej, kako se trudi.
V tem je težava. -Začnimo. -Ne.
Čakam pravi trenutek. -Ne. Dovolj sva čakala.
Jaz sem glavni. Jaz bom rekel, kdaj.
Resno?
Tukaj je. Obnašaj se naravno.
Živjo.
Žal mi je za marmelade in dragulje in ...
... in "kupovanje tebe". To nisem bil jaz.
No, bil sem jaz. Nimam dvojčka, ampak ...
Bi ... -Plesala? Z veseljem.
Ja.
Ples? -Samo pleši.
Pojdi.
Kaj naj storim? -Kar mirno.
Bravo! Krasno!
Nekaj na njem je čudno.
Imej ga na očeh.
Kar odšla je. -Mogoče sem pretiraval z metom nazaj,
ampak tisti ples je bil vrhunec tvojega življenja.
Res sem bil dober. Ampak nič je ne očara.
Noro. Ne marmelade ne dragulji ne rubini.
Če je jaz ne morem očarati, kdo jo pa lahko?
Kaj to pomeni? -Samo pravim.
Poskusi biti ti. -Omožiti mora princa.
Če bi imel še nekaj minut z njo, bi gotovo lahko ...
Moraš me spraviti tja. -Je to uradna želja?
Ne, usluga za prijatelja. -Duhci nimajo prijateljev.
Nisi rekel, da si prijatelj, ki mu para ni.
Nisem rekel, komu sem prijatelj.
Ko si duhec, vedno kdo kaj hoče od tebe. Nerodno je.
Prav imaš. Poleg tega bi moral zamotiti strežnico ...
Že razumem. Dobil si me. Se vidiva tam?
Dober večer. -Kako ste prišli mimo straže?
Mimo sem se pretihotapil. -Mimo vseh 48?
Tudi tistih, ki žrejo ogenj? Impresivno. -Tako mi vsi pravijo.
To se ni slišalo dobro.
Nihče ne govori tega. Zakaj sem to rekel?
Čudovite se! Sovražila jih bo.
Povejte princu Aliju, da je pot do njenega srca prek njenega uma.
Pravzaprav so od mene zate.
Samo trenutek.
Čakaj. Samo ...
"Tako mi vsi pravijo." Daj no, duhec.
Moje najljubše! Prosim, nadaljujte.
Opazil sem, kako prijeten večer je,
in na zabavi sem opazil, da ste opazili, kako prijeten sem ...
Kako mi gre? -Lovite se, ampak je prikupno.
Sprehod.
Bi šli z menoj na večerni sprehod?
Samo midva? Z razlogom?
Ja, kot človeka.
Samo še trenutek.
Zakaj sem rekel "kot človeka"?
Mulc me je okužil!
Tega še nisem počela. Kako se to dela?
Imate radi ovčji sir?
Vstopite.
Pravzaprav sem že notri. -Ne premikajte se.
Prišel sem, ker ... -Kako ste prišli tja?
S čarobno preprogo?
Vesela sem, da ste tukaj. -Da ste?
Poskušala sem najti Ababvo, a je ni na nobenem zemljevidu.
Mi jo pokažete? -Z veseljem.
Raža, ne pojej še prinčevih nog. Potrebuje jih za ples.
Sem šel predaleč z metom nazaj? -Malce.
Ababva? -Ja ...
Duhec, najti moram Ababvo. -Nižji brat, ne tisti s kozo,
je poročen ... -Kup zemljevidov ima.
Ababva, seveda.
Ababva! -Jakove robčke je težko najti ...
DEŽELA DOMIŠLJIJE
Ste izgubili svojo deželo? -Svojo deželo?
Ne.
Tukaj je.
Mislim, da ne. Vse sem ...
ABABVA -Tukaj je!
Kako je nisem videla? -Kdo pa potrebuje zemljevide?
Stari so, neuporabni in nimajo praktične vrednosti.
Z njimi vidim svet. -Mislil sem, da princesa lahko gre kamorkoli.
Tale ne.
Ali bi hoteli ...?
Žal mi je.
Raža!
Hvala za to.
Hotel sem reči, da bi si te kraje morali ogledati.
Mislim, zunaj knjig in zemljevidov je ves svet.
Ga hočete?
Kako? Vsa vrata so zastražena. -Kdo je omenjal vrata?
Kaj počnete?
Včasih, princesa, je treba tvegati.
Kaj je bilo to?
Kaj?
Je to ... -Čarobna preproga?
Mi zaupate? -Kaj ste rekli?
Mi zaupate?
Ja.
Naj pokažem ti svet, v blesku, ki ga nosi.
Princesa, se spomniš, ko si nazadnje svobodna bila?
Naj odprem ti oči, da vidiš vsa čuda drobna,
tale preproga čarobna naju brž odpelje tja.
Ta novi svet,
ta čudoviti nov pogled.
Nikogar več, podeč naju preč,
ki bi najin sen razdiral.
Ta novi svet,
čezenj sije lune soj.
In tu na vrhu neba mi je jasno, da
sem v čisto novem svetu tu s teboj.
V čisto novem svetu tu s teboj.
Neverjetne stvari, čustva neizrekljiva.
Z vso hitrostjo letiva prek bisernega neba.
Ta novi svet. -Ne zapiraj oči.
Vsa številna doživetja. -To bo avantura prava.
Sem kakor kak komet, odkrivam svet,
ne morem več tja, kjer sem bila. -Ta novi svet.
Vsepovsod radosti. -V njem bo prostor moj.
Kar nudi ti narava.
Kjerkoli je, že čaka me,
deli tale novi svet z menoj.
Ta novi svet,
tam bova jaz in ti.
Tu in zdaj. -Prekrasen kraj.
Kjer ti si v družbo mi.
Od vseh krajev, ki si mi jih pokazal, je tale najlepši.
Včasih ga moraš gledati z drugega zornega kota.
Lep je zaradi ljudi.
Zaslužijo si vodjo, ki to ve.
Ne vem, zakaj mislim, da sem to jaz ... -Ker bi morala biti.
Misliš?
Je važno, kaj mislim?
Poglej opico. Je to Abu? -Nemogoče. Abu je ...
Koliko imen imaš, princ Aladin?
Ne, jaz ... -Kdo je princ Ali?
Jaz sem princ Ali. -Kako tako dobro poznaš mesto?
Še prej sem prišel v Agrabah.
Če hočeš spoznati ljudi, jih moraš videti. Ampak to že veš.
Ko sva se spoznala, si bila zakrinkana v lastnem mestu.
Videla si, da sem prišel s plesalci, slonom in preprogo.
Kako bi poulični tat imel vse to? -Kako te nisem spoznala?
Ljudje ne vidijo, kdo si, ko si plemič.
Žal mi je.
Sram me je. Več Agrabaha si videl v nekaj dneh,
kot sem ga jaz v celem življenju.
Raje ...
se vrniva.
Že?
Do jutri, princesa.
Lahko noč.
To!
Izjemno.
Ta obraz mi je všeč. Dober zmenek? -Najboljši.
Bil je boljši od najboljšega.
Ugotovila je, da sem Aladin. Rekel si, da ne bo.
Moja čarovnija je samo maska.
Prava osebnost jo bo na neki točki odvrgla.
Ampak to je dobro. Zdaj ve.
No ... -No, kaj?
Samo delal se je, da je tat, pravzaprav pa je princ.
Prepričal sem jo, da sem princ.
Si mu verjela? -Ti je verjela? -Mislim, da.
Enkrat ji boš moral povedati resnico.
Saj ji bom.
Saj nekako sem princ.
Torej greš po tej poti.
Se ti ne zdi, da mu hočeš verjeti, ker moraš omožiti princa,
ne moreš pa tatu? -Ne.
Verjamem mu.
Povedal ji bom ob pravem času.
Jutro? -Jutro.
Ne že spet.
Prosim ...
Gospoda, prišlo je do pomote. Ne vem, če vesta, kdo sem.
Ne, dobro vem, kdo si.
Aladin. -Aladin?
Ne vem, o kom govorite. Princ Ali sem. -Gnida.
Iz Ababve. -Princ iz neobstoječega kraljestva,
ki si lasti čarobno preprogo iz Jame čudes.
To je mogoče samo ... -Kje imaš opico?
... če si našel določen zaklad.
Moj zaklad.
Kje je svetilka?
Prišlo je do nesporazuma. Princ Ali sem!
Če te vržem z balkona in si res princ,
boš utonil.
Če preživiš, bo to brez dvoma zaradi svetilke.
V tem primeru bom imel svoj odgovor.
Še zadnjič.
Kje je svetilka? -Poslušajte me.
Ne vem, kdo mislite, da sem. -Zbogom, Aladin.
Ne!
Opa, kaj pa ...?
Mali, pokonci! Ne morem te rešiti, če si tega ne zaželiš!
Moraš si zaželeti! Zbudi se!
Poskusi izgovoriti "Želim si ..."
Mali, zbudi se!
Pomisli!
V redu! Malo goljufava sistem, ampak poskusimo.
"Jaz, Aladin, priseben in prisoten,
razglašam, da je moja druga želja rešitev pred smrtjo."
Za datum sem dal včeraj. Upam, da te ne moti.
Takole!
Dajmo, mali. Zbudi se.
Zbudi se.
Zbudi se, prosim.
To bi lahko naredil v drugo smer, ampak ...
Kako si? -Hvala, duhec.
Ni problema. Bil sem v bližini.
Rekel si nič uslug. Rekel si, da nimaš prijateljev.
Ja. Stalo te je ene želje.
Ni važna cena. Rešil si mi življenje.
Res je. Če smo natančni, nisem bil edini.
Hvala ti.
Ustaviti moramo Džafarja. -Ne bo lahko.
Sultan mu povsem zaupa. Vse je naplahtal.
Mogoče ne vseh.
Princa Alija sem slišal govoriti s svetovalcem,
da se bo vrnil zavojevat Agrabah.
Kaj? -Kaže, da je pobegnil v noč.
Jasmina?
Si ga slišal to reči in videl oditi, Džafar?
Ja. Z lastnimi ušesi in očmi.
Kaj je težava, princesa?
To je težava, Džafar.
Če je to vse res, zakaj je Ali še tukaj?
Vaše visočanstvo. -Princ Ali.
To pa je presenečenje. -Sultan, vaš vezir vas vara.
Jaz ga varam? -Očka.
Alija je poskušal ubiti.
Džafar. Lahko to razložiš?
Ja.
Moj sultan.
Veste, da sem vam vdan.
Vdan ...
Vdani ste mi ... -Ja.
Princ Ali, povabili ste se v naše mesto.
In sprejeli smo vas. Toda vaše namere so ...
sleparske.
Agrabahu predstavljate nevarnost in kot tako vas bomo obravnavali.
Očka, kaj govoriš? -Dovolj, Jasmina!
Džafar mi je povedal o Alijevih načrtih.
Palica. -Hoče moj prestol.
Hakim!
Očka?
Kaj se je zgodilo? -Začaral vas je.
Ne zaupajte mu. -Vaš prestol hoče.
Džafar, bili ste moj najzvestejši svetovalec.
Hakim, vrzi ga v temnico!
Premisli, kako hitro se moč prevesi, Hakim.
Vdan sem sultanu.
Tudi ti bo moral biti.
Zakon je zakon.
Princ Ali, moram se vam opravičiti.
Vaše visočanstvo, nekaj bi vam rad razložil.
Nikoli več ne bomo posumili v vašo čast in poštenost.
Bolj plemenit in iskren mož še ni stopil v ta sobane.
Počaščen bi bil, če bi bili moj sin.
Če bi to vsem ustrezalo.
Pa si dobil dekle. Imel sem svoje dvome
po tisti katastrofi z marmeladami.
Ampak dobro si se odrezal.
Končno mi je uspelo biti princ.
Nisem mislil tega ... -Prav si imel.
Ljudje vidijo, kar hočejo videti. Aladina ni več.
Zdaj sem princ Ali. -Vse si naštudiral.
Razmišljal sem o zadnji želji. Ne zmorem brez tebe.
Obljubil sem ti svobodo, toda saj si slišal sultana.
Ne morem pustiti, da vse propade.
Ji boš še naprej lagal? -To ni laž.
Ljudje se spreminjajo. -To pa verjamem.
In to je slabo? Zdaj je vse bolje.
Bi raje, da grem nazaj na ulice krast za preživetje?
Mislil sem, da boš srečen zame.
Ampak brigalo te je samo to, da te bom osvobodil.
No, mali, briga me tista želja.
Gre za to, kaj se dogaja tebi.
Raje bi lagal svoji ljubljeni, kot da bi opustil vse to.
Ne razumeš, duhec.
Ljudje, kot sem jaz, dobijo kaj samo, če se pretvarjajo.
Mislim, da ti ne razumeš.
Več kot dobiš s pretvarjanjem, manj imaš v resnici.
V 10.000 letih nisem niti enkrat samkrat
rekel gospodarju prijatelj.
Zate sem prekršil pravila, ti rešil življenje
in za kaj? Prizadel si me, poba.
Prizadel si me. -Duhec, ne! Daj no!
Svetilka!
Gospodar, svetilka!
Kdo pa misli, da je? Meni naj bi služil.
Še vedno sem znotraj isti kot zmeraj, kajne, Abu?
Se hecaš? Zakaj bi jo podrgnil pod ...
obokom.
"Gnida sitna".
Bi psovkam ne bilo dna,
če bi me poznali?
Princa ne morem igrati, več smisla ni.
Resnico bom priznal, da vse bo prav,
pa čeprav bom sanje s tem končal.
Pa čeprav ona hrbet
obrne mi.
Džafar, mar bi zapustil Agrabah, dokler si ga lahko.
Zakaj bi šel, če je mesto moje?
Konec je, Džafar. -Konec zate.
Dovolj dolgo sem prenašal vašo nesposobnost.
Hakim. -Tepec stari.
Duhec, želim si biti sultan Agrabaha.
Kot želite, gospodar. -Ne ...
Hakim ... -Hakim!
Ubogaš sultana, torej mene.
Poznaš zakon, Hakim.
Ne.
Moj sultan!
Hakim, zberi vojsko za napad na Širabad!
Ne morete ... -Dovolj ste povedali, princesa!
Čas je, da storite, kar bi morali že ves čas. Ostanete tiho.
Straža, odpeljite jo!
Ukroti mačko, če veš, kaj je dobro zate!
Raža.
Raža!
V redu je.
Ne dotikaj se je! -Očka.
Jasmina.
... da je bolje, da vas gledajo, ne poslušajo ...
Dovolj smo slišali! Ostanite tiho!
Zakon krivični, v skalo vklesan,
neomajen od vsega čaščenja.
"Bodi le lepa, ne govori zaman",
ta doba zdaj trajati jenja.
Ker zdaj ne morem se predati,
kar daj, poskusi me zatreti.
V molk ne padem, čeprav bi me utišali radi,
izjema sem v tej plejadi.
Vem samo, da ne bom več molčala.
Molčala!
Naj grom odzvanja, zajame me ne tema,
ne bom živela nema,
kajti vem, da ne bom več molčala.
Pa čeprav bom ždela v ječi,
ne bom le padla v trpki nič!
Strta krila bom pokrpala
in poletela kakor ptič!
Vsepovsod odmeva, da
ne bom več nema,
ustavila vas bo moja vnema.
Vem samo, da ne bom več molčala.
Molčala!
Kar dušite me, še bom zajela sapo,
ne imejte me za trapo,
kajti vem, da ne bom več molčala.
Vem samo, da ne bom več molčala.
Molčala!
Hakim!
Odpeljite jo!
Ukaži jim, Hakim.
Še otrok si bil, ko se je tvoj oče prišel zaposlit sem.
Toda postal si naš najbolj vdan vojak.
Vem, da si tako zvest kot pravičen.
Ampak zdaj moraš izbrati.
Dolžnost ni vedno častna. Največji izziv
ni premagovanje naših sovražnikov,
temveč upiranje tistim, katerih odobravanje iščemo.
Džafar ni vreden tvojega občudovanja ali žrtve.
Agrabahu želim zgolj slavo.
Ne. Slavo iščeš zase.
In dobiti jo misliš na račun mojih ljudi!
Hakim.
Ti možje ti bodo sledili, kamorkoli greš, a ti odločaš,
ali boš stal ob strani, medtem ko bo Džafar uničeval kraljestvo,
ali boš storil, kar je prav,
in se postavil na stran ljudstva.
Moja princesa.
Odpusti mi.
Moj sultan.
Hakim.
Straža, aretirajte vezirja!
Tako torej.
Še naslov sultana vas ne podredi.
Moral bi vedeti.
Če ne boste klečali pred sultanom,
boste klečeplazili pred čarodejem.
Želim postati najmočnejši čarodej, kar jih je!
Kot želite, gospodar.
To bo še zabavno.
Hakim, zate sem imel velike načrte.
A zdaj
nisi več uporaben.
Mogoče bi ti možje sledili v temnico.
Ti tudi!
Princ Ali!
Če ni to naš princ Ali. Ali naj rečem raje ...
Aladin.
-Ves čas se je pretvarjal.
Slepar. Princ Ali ne obstaja in nikoli ni.
Le lažnivi tat je. -Žal mi je.
Neznaten si. Tvoje nadloge mi ne bo več treba prenašati,
ko ti bom naklonil mučno smrt
z izgonom na konec sveta. -Ne!
Ne! Ne!
Abu ...
Abu!
Vse vas lahko preprosto ubijem,
a to ne bi bilo povračilo za leta ponižanj in zapostavljanja.
"Spomni se svojega položaja, Džafar."
Džafar ... -Ne.
Zdaj moraš trpeti.
Kot sem trpel jaz. Bo dovolj, če gledaš, kako vladam?
Nehaj! -Ali kako moja vojska uniči tvojega brezzobega zaveznika?
Prosim, nehaj! -Ne, najboljša kazen bo,
da boš moral opazovati, kako ti vzamem, kar najbolj ljubiš.
In poročim tvojo hčer. -Ne!
Ne!
Nikoli se ne bo poročila s tabo.
Storila bom, kar hočeš! Samo nehaj!
Ustavi to!
Abu!
Abu.
Si v redu?
Poberiva se.
Ne.
Vaše visočanstvo, sultan, resnično povejte,
ali sprejmete princeso Jasmino ... -Ja.
Sprejmem jo.
Princesa.
Princesa Jasmina, ali sprejmete sultana za svojega moža?
Pohiti, ženska!
Sprejmem. -Jaz ...
Ja?
Jaz ...
pa ne!
Svetilka! -Ustavite jo!
Jasmina! Ne!
Ne!
Svetilka! Iago! -Si v redu?
Ja!
Drži se!
Svetilka! -Abu!
Preproga, vrzi me gor!
Abu!
Skoči!
Ne!
Brez palice si nič!
Nič!
Svetilka!
Preproga!
Jasmina.
Kaznuj jih.
Duhec naj bo priča.
Kot je rekel starec: "Mar bi zapustil Agrabah, dokler si lahko".
Povedal sem ti, da glej širše.
Lahko bi bil najmočnejši mož v sobi.
A zdaj jaz držim svetilko in z njo moč.
Kar iščeš, ne boš našel v svetilki, Džafar.
Meni ni uspelo in tudi tebi ne bo.
Misliš? Saj sem sultan!
Sem največji čarodej na svetu.
Ustvaril bom imperij, ki se bo zapisal v zgodovino.
Uničim lahko mesta.
Uničim lahko kraljestva.
In uničim lahko tebe.
Res je. A kdo te je naredil sultana?
Kdo te je naredil čarodeja?
Vedno bo neka stvar, nek mož, neko bitje, močnejše od tebe.
Kaj počneš?
Duhec ti je dal moč in jo lahko vzame. -Meni služi!
Za zdaj. Ampak nikoli ne boš močnejši od njega.
Sam si tako rekel.
Ali si najmočnejši v sobi ali si nič.
Vedno boš na drugem mestu.
Na drugem mestu!
Na drugem mestu?
Meni služi!
Poskrbel bom, da nihče ne bo več rekel česa takega!
Duhec!
Želim si, da bi bil najmočnejše bitje v vesolju!
Še močnejši od tebe!
Slabo definirana želja, ampak ...
Najmočnejše bitje v vesolju prihaja!
Končno najmočnejši v vesolju in nikomur podrejen!
In sem mislil, da sem bil močen prej!
Najprej bom pometel s Širabadom!
Kaj si mi storil? -Jaz nič.
Kaj si mi storil? -Sam si si to želel.
Duhec ima kozmične moči ... -Toda majhen življenjski prostor.
Vidiš, duhec brez gospodarja
biva v svetilki.
Ne! Ne svetilke!
Ne bom te pozabil, fant!
Ne bom pozabil, kaj si mi storil!
Zbogom, Džafar! -Papiga, z mano greš!
Očka! -Vstanite.
Nekaj tisoč let v Jami čudes te bo ohladilo.
Počakaj.
Kako naj se ti zahvalim? -Ne, ne ...
Ne zahvaljujte se mi. Upam, da sprejmete moje opravičilo.
Obema se opravičujem.
Še posebno tebi. Zaslužiš si ...
veliko več.
Vsi delamo napake.
Aladin.
Upam, da najdeš, kar iščeš.
Nič kaj lep prizor, Abu. Bom jaz popravil.
Čudovito.
Ne šobi se. Imamo idejo.
Imaš še eno željo. Plemstvo je vžgalo.
Še malo iztrživa iz tega. Takole ...
Aladin, princ vojščak.
pošteno srce v deželi, kjer pustošijo tatovi.
Jasmina!
Špica, ne?
Ne? Prav, razumem.
Tole potrebuješ.
To so agrabaški zakoni.
In tukaj piše. "Poročiti se mora s princem."
Ampak ti samo rečeš in zakon kratko malo izgine.
Vidva s princeso sta skupaj do konca svojih dni.
Lahko narediš, da zakon izgine? -Kot da ne bi nikoli obstajal.
Še zadnja želja. -Prav.
Zadnja želja.
Duhec? -Pripravljen sem.
Želim si ... -Še zadnja želja!
Želim si, da postaneš svoboden.
Kaj?
Čakaj ...
Sem res ...?
Čakaj malo.
Ukaži mi kaj. -Prinesi mi marmelade.
Sam si jih prinesi?
Najdi si svoje marmelade!
Hvala ti.
Ne, hvala tebi, duhec.
Vse ti dolgujem.
Kaj boš pa zdaj?
Obstaja služabnica ...
s katero bi nadvse rad prepotoval svet.
Če me bo vzela.
Kdaj greva? Hočem otroke. -Ja! Dva!
Lian in Omar, tri leta razlike.
Cenila naju bosta in veliko spraševala
in ti ju boš zabaval z zgodbami in pesmimi.
Imela bova ladjo. -Veliko, z več nadstropji
in čudovitimi jadri. -Mislil sem manjšo.
Popolno bo. -Popolno.
Prisedi, otrok moj.
Žal mi je. -Očka, kaj ...
Dovoli mi končati.
Bal sem se, da te bom izgubil. Kot sem tvojo mamo.
Videl sem samo svojo malo deklico,
ne ženske, kakršna si postala.
Pokazala si mi pogum in moč.
Ti si prihodnost Agrabaha.
Ti me boš nasledila kot sultanka.
Hvala, očka. -Kot sultanka lahko spreminjaš zakone.
Dober človek je.
Kam je šel?
Stoj, tat! Po ukazu tvoje sultanke!
Sultanka?
Sem v težavah?
Samo ker sem te ujela.
KONEC
Prevod: Grimpy Tehnična Obdelava: CRAZY SRBIN
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production